Forfatteren diskuterer i perioden fra fire uger efter tragedien på Manhattan til den 7. januar 2002, om verden og vi selv forandrer os, når der indtræffer store begivenheder, som terrorangrebet den 11. september 2001.
Et eminent langessay af den drevne forfatter. Udgangspunktet for Rifbjergs fabuleringer er terrorangrebet i New York 11. september. Rifbjerg tager denne allerede mytologiske begivenhed op og behandler den som andre intellektuelle i især udlandet både for pålydende og reflekterer over de langsigtede politiske og mentale konsekvenser for det internationale samfund. Men det ville ikke være Rifbjerg, hvis han ikke krydrede det hele med sine helt personlige og jordnære meninger, betragtninger og idiosynkrasier om hvad som helst! Det gør bogen både tankevækkende, provokerende og selvoptaget underholdende. Rifbjerg er kritisk over for præsident Bush's reaktion, hans forsimplede retorik, men også skarp over for danske venstreintellektuelles forudsigelige reaktioner (hug til fx Carsten Jensen). Bogen er altså endnu et underholdende, velskrevet og letlæst ekstrakt af en levnedsskildring med lidt fra forfatterens hverdag og hyr med de spanske dyner med sidelukning(!) og morsomme skitser af gamle venner og kulturkoryfæer som Ejnar Johansson og Niels-Jørgen Kaiser. Alt i alt en fint slentrende, men bestemt også seriøs rundgang i det Rifske univers. Godt supplement til både andre af hans bøger og den gode antologi Tirsdag 11. september 2001.