Jægerne på Karinhall
Carl-Henning Wijkmark
Hent dine bestillinger på dit foretrukne bibliotek
Sammensæt din søgning
Afgræns yderligere
Bøger / skønlitteratur / roman
Jægerne på Karinhall
Carl-Henning Wijkmark
Det værste er ikke livet, men dagene indimellem
Michel Birbæk
Fredelige tider : en fortælling
Birgit Vanderbeke
Koncerten og andre fortællinger
Felisberto Hernández
Går, gik, gået
Jenny Erpenbeck
Juliette-selskabet
Sasha Grey
Signatur i München
Bodie Thoene
Jeg ser noget du ikke ser
Birgit Vanderbeke
Lyst og forbrydelse
Donatien Alphonse François de Sade
Det portugisiske krigsskib
Øystein Wingaard Wolf
d. 18. dec. 2018
af
af
Kent Skov Andreasen
d. 18. dec. 2018
Tyske Vanderbeke debuterer med en bidende satirisk kammerroman. Den korte handling foregår om et symbolsk middagsmåltid, heraf titlen, hvor familien - mor, datter og søn - i denaltdominerende, patriarkalske fars fravær, opruller hele det repressive familieforhold. Et opgør, der er identisk med en afsløring og latterliggørelse af faren. De skarpe udfald og dissektionen afmandens ambitiøse distanceblænding legitimerer fortællingen, der ellers er problematisk. Historien er fortalt som 'bevidsthedsstrøm', næsten uden afsnit og sætningsbrud. Denne krævende form,fordrer meget af forfatter (og oversætter!) m.h.t. både handling, rytme og fortælleteknik i øvrigt for ikke at geråde i monotoni. I en massiv psykisk familieundertrykkelse som denne, hvor låget eri gang med at blive blæst af, som af muslingegryden midt på bordet, er der altid stof til en god historie. Men Vanderbeke formår ikke at få den episk set tynde historie til at engagere og den sværeform til helt at lykkes. SåMuslingemåltidet er de ambitiøse bestræbelser til trods ikke den mest oplagte oversættelse i denne sæson.
d. 18. dec. 2018
af
af
Jens Hjøllund
d. 18. dec. 2018
Muslingemåltidet, der genremæssigt er tættere på novellens punktvise nedslag end på romanens brede, episke forløb, er den tyske forfatter Birgit Vanderbekes (f. 1956) skønlitterære debut.Titlen refererer til det måltid som familien har lavet for at modtage faderen, der ventes hjem fra en forretningsrejse. Han udebliver, men bliver ikke desto mindre den altdominerende hovedperson,mod hvilken de øvrige familiemedlemmers indestængte vrede og aggressioner rettes. Igennem datterens cirklende, næsten maniske bevidsthedsstrøm fremstår der et ætsende portræt af faderen - etmagtmenneske, hvis forestillinger om 'en rigtig familie' har bygget på autoritet, mistænksomhed og småborgerens frygt for social deroute. Lag for lag skræller fortællingen alle fortrængninger borti opgøret med autoritære magtstrukturer og griber ned til deres udspring i selve den patriarkalske familieform. Til dette formål benytter forfatteren sig ikke af psykologi og indfølingsevne, men afet pågående, insisterendesprog, der ikke kan undgå at indfange læseren i sit stilistiske jerngreb - grov og forfinet på en gang. Bogen er et tæt lille kammerspil - til tider næsten klaustrofobisk- men med fin overensstemmelse mellem indhold og form, og den er et første spændende bud på hvordan litteraturen i det nye Tyskland ser ud lige nu.
d. 27. feb. 1992
af
af
Niels Houkjær
d. 27. feb. 1992
d. 31. mar. 1992
af
af
Annelise Vestergaard
d. 31. mar. 1992
Årg. 6, nr. 2 (1992)
af
af
Karen Klitgaard
Årg. 6, nr. 2 (1992)